БЛИЗНАКЪТ
Кожените седалки на моя кадилак започнаха да се нагаждат
към хълбоците на стария Александър.
Малкия му брат се наслаждаваше на двустайния ми апартамент.
Леля Олга беше права!
Не се влюбвайте в леглото, в което спите.
Купих го от разпродажба в "Аргус".
Не за пръв път ми се налага да пресичам пустинята.
Да чукна на дърво, бях вече свикнал.
Така съдбата ме обрече на отпуск...
на френската Ривиера с моя приятел Ралф...
голям мошеник, кой тук ме държи за лявата ръка,
а жена му Мари, с която спя, когато него го няма за лявата.
Отпусни се, скъпи!
Когато си намериш приятелка я целуни от мен по пъпчето.
Всичко започна повече от невинно.
В този ден Ралф и Мари бяха поканени на парти...
и решиха да не оставят бедният Матиас сам вкъщи.
Ела де! - Може ли?
50 на 50! - Благодаря.
Много красиво сте оформена. - Да, знам.
Донесете ми едно питие. От същото.
А по-точно? - Голяма чаша, две кубчета лед,
малко водка и силна мокра целувка.
Само минута.
Лиз! - Този няма да изтърве своето.
Не е лошо. - Аз пия само вода.
Много сте облечен. - Ще отида вкъщи да се преоблека.
Бихте ли дошла с мен? - Защо не?
Ще ми помогнете ли да си избера цвета на плажното масло?
Защо не?
За пръв път ми се прииска да имам две колелета вместо едно.
Леля Олга винаги казваше: "Ти си зодия "Близнак",
а близнаците не се раждат случайно."
А сега ти си твърде много облечена.
Ако издърпам тази лентичка какво ще се случи?
Позволете ми да ви се представя. Дювал, казвам се Матиас Дювал.
Лиз Кърнер.
В Антиб ли живееш? - Не, имаме голяма вила в Кап Фера.
В Кап Фера, не е зле. - Да, ужасно е.
Кои сте "ние"? - Какво?
Казахте: "Имаме голяма вила в Кап Фера".
Аз и сестра ми.
И тя ли е хубава като теб? - Надявам се, ние сме близначки.
Веднага се вцепених. Това беше знамение.
Отдавна чета хороскопа си, но досега...
Близначки ли? - Казах нещо нередно ли?
Какво? - Това грешно ли е?
Не, не, не... просто интересно съвпадение, това е всичко.
Какво съвпадение? - И аз имам брат.
Ние също сме близнаци.
Наистина ли? - Честно, имам брат.
Матийо, мое копие.
Защо го казах. Фразата изскочи случайно.
Нямах представа докъде ще ме доведе тази малка, невинна лъжа.
Кой ме дърпаше за езика?
Не заспах цяла нощ.
Голям мръсник си!
Ако Ралф накрая... - Остави го Ралф.
Ралф не е способен на нищо.
Нямаш представа как се промени животът ми откакто работя тук.
Вече ми се струва, че не съм адвокат.
Ало!
Моля... това е тя. - Коя?
Не се прави на луд. - Добре, направи ми малко кафе.
Да? - Коя беше тази?
Моята икономка. - Има жесток глас.
Тънко наблюдение.
Каня те на соаре. - Кога?
Утре, около 20:00. - Добре, добре, ще дойда.
Не се обличай много.
Тя има жесток глас. - Да, а тя каза, че твоят е нежен.
Ще пиете ли нещо?
Този път сте доста облечена.
Не разбирам. - Чудя се какво има там?
Дойде ли? Това е човекът, за който ти говорих.
Значи вие сте сестрата. - Много си досетлив.
Да се побъркаш.
Нали и вие имате брат близнак?
Да, да, разбира се, разбира се,
но още не бях срещал толкова еднакви близначки.
Нека се представя, Матиас Дювал.
Бети Кърнер.
А на мен?
Елате да пийнем заедно. Чаша "Моет и Шандон".
Значи това е "Кристалния замък",
за който леля Олга ми беше надула ушите.
Тук вонеше на пари, но не на печалба, а на наследство, на капитал.
Тайни сандъци, в които винаги съм мечтал да се разровя.
Мама е от Бретан, а татко от Бостън. Стара Франция и Нова Англия.
А вие... ти коя си? - Лиз.
Приличам и на двамата. - А сестра ти?
Бети ли, тя... - На мен и двата езика са ми родни.
Значи ще устройвате нощни бдения? - Не, оглед.
Искаме да продадем вилата на тексасеца.
Шерифът ми подхвърли работица. - Това не става ли само на кино?
Вилата не е лоша. - Не искаме да живеем тук.
Вилата принадлежеше на покойните ни родители.
Значи сте сираци? - Да, от 31-ви декември.
Лиз! - Не, Бети.
Искам да се запозная с него. - С кого?
С вашия брат. - С брат ми, с Матийо ли?
Мисля, че ще се харесате. Имате много общи неща с Матийо.
Той се казва Матийо, а вие сте Матиас?
Името Матиас произлиза от Свети Матвей,
който заменил Юда при Исус.
Сестра ми забавлява ли ви? - Много е страстна към Юда.
И не само към Юда.
Моля. - Да, мадмоазел.
Помни! - Ти помни!
Ала бала Ница, турска паница,
ей гиди Ванчо, наш готованчо...
Кой спечели? - Бай.
Надявам се до скоро. - Елате при нас някоя вечер.
С брат си.
Защо не?
Да се качим на втория етаж.
Каква прекрасна вечер.
Както винаги в сряда бях по работа в Париж.
Ралф също... а избрах сряда,
защото се надявах, че той ще плати и моя билет.
Ти си много мил с Мари.
Пристигна самолета от Ница, полет 537.
Моята фирма "Лудия Джокер"
е специализирана по изисканите поздравителни картички.
Лично измислям рисунките и изпращам поръчки на плодовити илюстратори,
безразсъдни печатари и дистрибутори, страдащи от амнезия.
Затова доходите представляват провал на паметта и обратното.
Здравей! - Как си, виж какво ти купих.
Аз ще вдигна...
Ало, аз съм Шарли. Копеле... говедо!
Лельо Олга, днес няма да има целувка. Мисля, че съм настинал.
Здравей! - Текущи въпроси.
Така, ще се изненадаш. Сметки.
Наем, охрана, пожарна защита.
Оптика от Бергман. Твоите нови контактни лещи.
Преди година. Не.
Не, скъпи... сам знаеш.
Така ще ме съблечеш до голо. - Голям наглец си.
Тук ли си, кучи сине? - Не, излязох.
Излязъл си за онези, на които дължиш над 1 000.
1 000 за неприлични рисунки. - Ще ти одера кожата.
Искаш да набиеш слабия ли? Кой от нас носи очила?
Не се прави на глупак, дай ми парите, преди да ти откъсна главата.
Побързай! - 500 сега, 250 по-късно.
800 незабавно. - 750.
Пиши!
Ще бъда толкова фалшив, колкото и чека ти.
Намерих това, което искаше. От 1-ви януари е, коя колонка?
Некролозите.
Ето.
Албер Джак Кърнер и Елизабет Кърнер загинаха в автокатастрофа.
Известният финансист от Бостън и френската му съпруга
умряха при леко ПТП оставяйки две дъщери,
Елизабет и Елизабет. - Какво?
Г-н Кърнер имаше значително състояние,
придобито от производство на хартия и ТВ станции.
Нека да помисля... Бети? - Не, но ти си Матийо.
Именно глупакът Матийо. Ти никога не си я виждал.
Внимателно. - Благодаря.
Стъпало.
За пръв път виждаш това стъпало. И тази къща!
Много е хубаво тук. Матиас каза, че продавате къщата.
Съжалявам. Вече имаме купувач.
Именно, именно.
Моля. - Пардон.
Сложих очилата и станах различен човек.
Различен. Учтив, предпазлив, плах, мек.
Както и да е, брат ми е глупак.
Как ми дойде в главата да се представя като такъв маниак.
Господине. - Здравейте.
Добър ден.
Този път не може да греша. Вие сте Бети.
А вие сте Матийо. - Да, точно така.
Не изглеждате като брат си.
А вие напротив много приличате на сестра си.
Мисля, че тя е по-красива от мен. - Глупости, вие сте ослепителна!
Може ли да тръгваме? Направих резервация за 20:00.
Да, да, точно така.
Желая ви приятна вечер.
Но тя... - Не, тя изчезва.
Лиз ту се появява, ту изчезва. Тя е "свободна жена".
Не говоря английски.
"Свободен" означава "волен", "отворен", "еманципиран".
Тръгваме ли? - Тръгваме.
Прекрасно. Колко е очарователно.
Никога не съм била тук. - Аз също.
Харесва ми този интимен ъгъл, сближава хората.
Колко е вярно! - Да, точно така.
Моля. - Благодаря.
Заповядайте? О, съжалявам.
Благодаря. - Моля.
Благодаря.
Ето.
Благодаря. Благодаря.
Не, ние пием само вода. - Няма ли да се чукнете с мен?
Добре, но само една чаша, защото сред втората...
Само една. От същото като мадам.
Аз не пуша, благодаря.
Знам, че вие и вашият брат работите заедно.
Да, да, аз съм в издателството през първите три дни.
Матиас е през последните три дни. Това е всичко.
Каква напористост!
Питаш ме какво съм намислил ли, лельо Олга?
Признавам си, че цял живот съм мечтал да спя с близначки.
За предпочитане с богати сираци.
Книгоиздаване ли? - Не точно.
Ние правим поздравителни картички.
Нещо като картичките на УНИЦЕФ или репродукции на "Център Помпиду".
Прелестно.
Благодаря.
Сами ли пишете текстовете. - Да, не, не... използваме писатели.
Какво? - Аз пиша стихове.
Наистина ли?
Вежливостта е наказуемо нещо, но изход няма.
Трябваше да я помоля да ми изрецитира някоя глупост.
Наистина ли? - Това е разбираемо.
По време на пътуването си из Ориента съставих няколко хайку.
Какво? - Жанр на японската поезия.
Не знаете ли пет, седем, пет? - А, да, пет-седем-пет, да.
Наистина ли искате да го чуете? - Изгарям от нетърпение.
Стъпи на ешафода и прости на палача,
Той не знае. Ти си подобен на мен, мой близнак.
Повтаряш всяка моя дума.
Толкова подобен. - Зашеметяващо.
Зашеметяващо.
Добро утро, скъпи. Направих ти кафе.
Коя от двете е тя? И кой съм аз?
Да ти дам ли очилата?
Стана по-топло. Очила, значи съм Матийо.
Значи... ти си Бети.
Не ти ли е надут езика?
А главата ми е като каска показваща се от окопа.
Моля. - Препих, имам ужасна мигрена.
За мигрената помага само масажът.
Не понасяш алкохол ли? - Да, точно така.
Без очила приличаш на брат си. Толкова си красив.
Това е единственото надеждно средство.
Само не в леглото на татко.
Да, разбира се. Но снощи правихме ли...
Ние? - Не помниш ли?
Помня, но помня теб, а къде не помня.
На големия диван във фоайето. На стълбите, в банята...
и на масата за билярд.
Какъв странен избор. - Точно там ми обеща.
Обещах ли ти... какво? - Това е нашата тайна!
Чакай, чакай, чакай. Имаме тайна ли?
В билярдната стая... - И...
Помолих те... - Спомням си.
А ти каза "да". - Аз казах "да"?
Аз те помолих да се оженим.
И аз какво казах? - Каза: "Да, любов моя."
И се сгодихме. - Сгодихме ли се?
Недей казва на Лиз, когато се върне. - Защо?
Това ще бъде тайна.
Трябва да отида на работа. Само за три дни.
Връщай се по-скоро и не забравяй. - Такова нещо не се забравя.
Годеницата ми дължи 80% от хартиения бизнес в света, седем ТВ канала
една пирамида шумолящи долари. Матийо става годеник.
Трябваше да оправдая появата си на света.
Здравейте, Лиз ли е? - Не, Бети е.
Здравейте, аз съм Матиас Дювал. Може ли да говоря с брат си?
С Матийо ли... той току-що замина с едно такси.
О, мамка му! Искам да кажа, съжалявам.
Лиз вкъщи ли е? - Сега я няма.
Добре, ще се обадя по-късно. - Бай, бай.
Нека ви се представя, Лиз Кърнер. - Какво?
Матиас вкъщи ли е? - Боже мой!
Сменям това за това.
Ти приличаш на курвичка от "Плейбой".
Публичният дом е затворен. Изходът е ей там.
Ти също... изчезвай! - Нека да ви запозная...
Мари!
И ти просто дойде? - Яздех в съседното имение.
Изчезвайте! - Мари, ами Ралф?
Не се притеснявай за Ралф. - Но, Мари, Мари, аз...
Изходът е там. Изчезвай веднага.
Хайде, Лиз. Още един миг и ще избухна.
О, Матиас.
Имаш ли някакви планове? - Някакви.
Да умра от жега в Париж, гледайки за 15-ти път Богард.
А къде ще спиш? - Мога да спя с офиса.
Апартамента ти изгоря ли? - Наемателя го спечели на карти.
Когато Матийо се върна от Канада, нямаше къде да спи и...
Матийо е тъпак! - Той ми е брат.
Но не е мой брат. Ще отидем у нас.
И ще спя в стаята на прислужницата? - Не, в моята спалня.
Искам винаги да си ми под ръка.
Справяш се по-добре от другите.
Трябваше да скоча в първия самолет и да отида в офиса,
да спя в спален чувал и приключа безсмислена комедия с близнаците,
но честно казано исках да остана тук. А Леля Олга ми каза много пъти:
"Тръгни си, Матиас, спри да играеш докато печелиш."
Лесно е да се каже, но аз никога не можех да спра навреме.
Въпреки, че аз дължа всичко на брат си.
Той ми взе бакалавърските изпити,
а аз го предадох в градската градина с първата му любов.
Тя не те позна ли? - Позна ме, и още как.
Винаги ли оставяте за себе си ролята на злодея?
Уважаема Бети, където има добро, винаги има и зло, а той е добър.
Идваш ли?
Бети реагира без ентусиазъм на моите измишльотини.
Дадох й номера на Ралф и Мари знаейки,
че там никой няма да й отговори.
На всеки половин час тя се опитваше да се свърже,
но очевидно никой не отговори.
Намекнах й, че може да хване годеника си
в офиса в понеделник.
По дяволите!
Здравейте! - Матиас Дювал.
Еви, твоят педераст е.
Ало? - Той кого имаше предвид?
Стига, Матиас, гледаме телевизия.
Какво дават? - "Любовна история", не е за теб.
Утре сутрин една дама ще се обади в офиса и ще потърси брат ми.
Твоят брат ли? - Да, Матийо.
Кажи й, че е на среща в УНИЦЕФ.
Какво? - Или в център Помпиду.
Да, Помпиду е много по-добре.
Нямам време. - И какво трябва да направи брат ти?
Да й се обади като се върне. - Винаги с твоите фокуси.
Еви, така ще спасиш една любов. - Не знам за какво говориш.
Дано да пукне този педал. - Отивам, мъжът ми ме вика.
Ще излъжа, без да ми мигне окото. - И всичко вървеше по план.
Бети се обади на Матийо, който й се обади от телефон на плажа.
О, Матийо! - О, Бети!
О, Матю, искам вече да е четвъртък.
Не забравяй за нашата тайна... и акта си за раждане.
Няма да ги забравя, любов моя. Само за това мисля.
Представи си ще бъдем заедно цели три дни... и три нощи.
Останалите нощи останах с Лиз,
която, признавам си, също не изпуска своето.
И така в сряда сутрин с облекчение седнах в самолета,
за да си почина един ден в офиса. Довиждане, Лиз!
Как обичам мъжете, които си тръгват в средата на седмицата.
Аз съм един от тях!
Ърнест, надявам се, че сте успял да подготвите договора?
По този повод написах нова картичка с надпис:
"Коледа идва веднъж в годината!"
Мосю Дювал, при вас дойде мосю Волпинекс.
При вас... или при брат ви Матийо.
Имам удоволствието да говоря с Матиас Дювал ли?
Същият. - Казвам се Ърнест Волпинекс.
Приятно ми е.
Адвокат съм на семейство Кърнер. Може ли?
Моля.
Освен с картички с какво друго се занимавате?
Защо: "Лиз Тейлър не е ли богата?" - Времената са трудни.
Защо: "Моят шивач не е ли Ричард Бъртън?"
Не можем да живеем без хумор.
Ако искате да видите Брюксел, натиснете тук!
Много смешно. - Искаш да го купиш ли?
Ние бяхме на една маса с вас. - Това е оня тип от партито.
В дома ми край Антиб. Вероятно сте ме виждал.
Партито. Където срещнах Лиз.
Мога ли да пуша? - Дано да пукнеш!
Моля.
Може ли? - Не, не, не там.
Благодаря.
Вие живеете при Минг ли?
Той е блестящ адвокат.
Беше ви поканила Мари Минг, тоест Минки,
а вашият брат Матийо беше... - Зад граница, в Канада.
Ще ви разпечатам показанията си в три екземпляра.
Но не разбрах. Какво искате, мосю...
Волпинекс. Нали ви дадох визитка.
А аз какво трябва да ви дам? - Нищо, мосю Дювал.
Просто искам да се убедя, че вие и брат ви не сте ловци на късмета.
Мосю Волпинекс, не се абонирайте повече за "Фигаро"
и няма да имате такава лоша презумпция за другите.
Ако не бях образован досега да съм ви изпочупил кокалите.
Така ли?
Черен пояс в айкидо, седми дан в карате.
Да, разбира се, разбрах. Не беше необходимо!
Знаете ли, че сестри Кърнер наскоро осиротяха?
Те са толкова крехки. - Е, ние вече сме тук, брат ми и аз.
Да, вие до някаква степен сте собственикът.
Благодаря, другарю.
Много смешно.
Вашата фирма може да издържа един брат, но двама?
Ще умрете от глад.
Разбирам, и вие се интересувате от наследството.
Какво? - За коя от двете... за Лиз?
Или за Бети?
Дювал, бъдете сигурен, че ще направя всичко по силите си,
а те не са малки... за да измъкна тези момичета
от вашите и на брат ви нокти.
Приятно ми беше мосю... мосю?
Волпинекс. - Волпинекс.
Вземайте по две преди ядене, въздържайте се от алкохол и жени
и ми се обадете ако не настъпи подобрение.
Не ме вземайте за ваш екскурзовод из къщата на Кърнер.
Пак ще се видим. - Нямам нужда от екскурзовод.
След работа играя в казиното.
Знам, трябваше да мисля предварително,
но има неща, които не се казват на жените.
Чекът е фалшив. Можеш да го изядеш.
Помолих Бети да ми заеме 2 000.
Казах й, че съм инвестирал всичките си пари в пацифисткото движение.
Още не бях свършил с лъжите и тя ми даде 3 000.
Добре, а когато свърша това, което ме молиш какво да правя после?
Спомняш ли си плаката, с нарисувани илюзорни долари?
И какво? - Това бе истински талантливо.
Едва не влязохме в затвора. - Затова пък беше талантливо.
Едва не влязохме в затвора, а и не си получих парите.
Чакай, Ден на тъщата. А ако напишем:
"Ако не те устройва възрастта ти избери си друга!"
А какво ще нарисуваме? - Празни актове за раждане.
Празни ли? - Ето ти моят за образец.
Копирай подписите и подправи печата на кметството.
Само го попълваш и тъщата ти отново става на 20.
Не те устройва възрастта ти ли?
Колко ще ми платиш?
Процент от продажбите. - 500 и е готово за довечера.
Шарли, това е работа за час. И на борсата не дават толкова пари.
250. - 300.
300 в края на месеца. - 250 сега.
Същата вечер Шарли донесе фалшивия акт, същият като оригинала.
Преписах данните от моя собствен.
Матиас роден в 07:27 часа.
Матийо... в 07:39.
Спокойно, Матийо, дарявам ти живот. Вече съществуваш.
Матийо!
С раждането на Матийо живота ми се превърна в упоителна гонка
на опияняващия десерт и странно, но Матиас завиждаше на Матийо.
Виж, ето я и Лиз. - Какво?
Мамка му, с новите си бикини е.
Странно, но Матиас завиждаше на Матийо.
Но това е "Черният принц". Ето с кого е прекарала уикенда.
Те ще се побъркат, когато разберат, че ще се женим.
Да, да, точно.
В неделя идвам с теб в Париж. - Че тук лошо ли ти е?
А каква ще стана в сряда?
Каква ще станеш в сряда? - Ще стана мадам Матийо Дювал.
Какво? - Всичко съм уредила.
Не е ли прекрасно? - Страхотно е.
Хайде, да оставим Лиз насаме с Матиас.
Потресаващо. Потресаващо.
Да, но как Матиас да прекара три дни с Лиз,
ако Матийо отива в Париж, за да се ожени за Бети?
За пръв път от началото на тази история
ми се прииска да имам брат близнак.
Нека да потърси Матийо. Нито майка си, нито баща си, бързо.
Защо се бави толкова?
Какво се мотае?
Е, може да е по-добре така.
Лъжата с близнаците рано или късно ще се разбере
и тогава сбогом милиони.
Ало... момент. Матийо, за теб е.
За мен ли... кой е? - Извинете, кой го търси?
Не, дай на мен. Аз ще я взема.
Матиас, ти ли си? - Матиас... Матиас е!
Явно още спиш. Помоли ме да потърся Матийо.
Извинявай, моя грешка. - Добре, че записах номера.
Безобразие. - Нещо е станало ли?
Ужас, разстрои ме много. - Какво е станало?
Как те разстроих? Матиас, добре ли си?
И това е защото доларът се качва. - А защо искаше да ти се обадя?
Не съм те питал, но слушам.
Ясно... говори си каквото искаш. - Да, точно така.
Куклата до тебе ли е? - Решавай сам, приятел.
Целуни я по пъпчето от мен. Сега какво да правя?
Да затворя ли? - Да, ако обичаш.
Не, Матиас, нали затова дойдох от Канада, за да ти помогна.
Да, говори по-високо, защото тук...
Да, да... Добре, хлапе, разбрах.
Да, да, ще се видим в сряда. Чао.
Какво има? - Беше Матиас.
Разбрах, но... - Проблем с данъците.
Цифрите, той е слаб с тях още от училище.
Лиз ще бъде много разстроена. - Лиз ли... бедният Матиас.
Така исках да ми е шафер.
Бети уреди всичко и ме въведе в страната на чудесата
като изплашено момиченце.
Очаквах сватбата си в някакво блажено тъпеене.
Доколкото мосю Дювал е внимателен, интелигентен и изискан човек,
с една дума денди...
Бети, скъпа, защо е това бързане?
Щях да съм първият плейбой
в тази благословена страна... Е, добре тогава.
Аз знаех защо се женя, но тя?
Ще успея ли да скрия очите си като на кокер шпаньол.
Да.
В името на закона ви обявявам за мъж и жена.
Не бяха минали и два дни и Елизабет Кърнер стана мадам Дювал.
Мечтата на младото момиче стана реалност.
И все пак Бети... защо е това бързане?
Не съм още толкова стар, че да мажа хотдога с горчицата.
Но хотдог не виждам.
На следващия ден.
Подпиши, скъпи, и всичко мое ще стане и твое.
Защо е това бързане?
Не се притеснявай, всички са на твое разположение.
Добро утро, сър. - Мосю... вестникът, моля.
Благодаря.
Бонжур, мосю.
Добро утро! - Добро утро.
Аз съм Лиз. Чувствайте се като у дома си.
Скоро ще пасете овцете си на нашите пасища.
Гъбата е зад вас.
Бети знае ли... - Че съм в Париж ли, не, не знае.
Реших да хвана Матиас в бърлогата му.
Четири пъти звънях на секретарката ви, а тя казва, че още бил на обяд.
Но... ние тук... без обяд... - Франция е страна на лакомниците.
Четири ли часа обядвате? А вие... кога ходите на работа?
Да се работи през медения месец?
Но Бети ще се разсърди, ако издам тайната ни.
Имахме малък спор с Матиас. - Спор ли?
Матиас води бизнеса... как да кажа? - Как?
Заобикаляйки морала. - Морал в бизнеса... задник!
Вие сте уникум, трябва да завещаете трупа си на науката.
Ало! Още е в ресторанта ли?
Колко десерта ще натъпче. Кажете му, че скоро ще дойда.
Карлос, налейте ми нещо.
О, вие ли сте?
Кажете на Карлос да ми направи питие. - Не, не, аз сам.
Голяма чаша, две кубчета лед и водка наоколо.
Мократа целувка очевидно е подготвена за другия.
Така, първа линия, 2206.
Така, водка. По дяволите!
Чакайте! - Извинете?
Говоря с шивача си. Използвайте друг телефон.
Така че... ръкави, ръкави, ръкави.
Резиденцията на Кърнер. - Лиз Кърнер, моля.
Лиз, вие сте в Париж ли? - А, ти ли си, колко десерта намята?
Вие сте моят десерт. - Трябва да се видя с теб тази вечер.
Довечера е трудно, принцесо. - Среща ли имаш?
Тя е млада и невинна и баща й иска да инвестира 50 000.
Много ми харесва, че лъжеш без проблеми.
В 23:30 у нас? - Едва ще успея.
Искаш ли да говориш с брат си? - Матийо, той при теб ли е?
Ники, кажи на мосю Дювал, че брат му иска да говори с него.
Добре, до довечера. - Добре.
Мосю Дювал, брат ви е на телефона.
Вдигнах го!
Ало, да? Не, Матиас, не ме забърквай в това.
Не, не, да се търгува с книги е три пъти по-скъпо.
Не, не, това е неетично. Етично, като: Е-Т-И...
По дяволите! Забравих леда.
Ангел слезе от небето... - Издържлива наследница.
Целуни ме, любов моя.
Веднага, мила.
Моето прекрасно момиче.
В инструкцията пишеше една капсула.
Аз използвах всички.
Не мога да играя на две дъски. Още едно хвърляне...
и Матийо хвана голямата риба. Спирай риболова, Матиас.
Ти, за разлика от Матийо си напълно аморален.
В края на краищата той пръв грабна трофея.
До скоро, мадам Дювал.
Напред, ще скъсам с Лиз без никакви сантименталности.
Точно навреме. - Жена като вас не може да чака.
Реши да скъсаме ли? - А ти какво си решила, Лиз?
Правили сме секс четири или пет пъти, изпушихме 60 цигари,
разменихме си стотици любезности.
Дори и пълната идилия има край.
Аз имам друго предложение! - Да си легнем ли?
Можем да го направим и тук.
Ти само за това мислиш. - Опитвам се въобще да не мисля,
но ако мисля е за това. - А да го прочетеш не искаш ли?
Веднъж прочетох една книга, не ми помогна... е, аз тръгвам.
Хвърли му поне едно око.
Ще ти хареса.
Какво е това? - Оферта за женитба.
И двете ли? Вчера Бети, днес Лиз.
Склонен съм да губя ума си заради жена, но не чак толкова.
А защо аз? Защо не оня тип с тромпета?
Ти си перфектен за случая. - Защо?
Ти си беден, лекомислен и изглеждаш зле.
Кой ти каза, че съм ерген? - Направих справка.
С този, който е писал този договор ли?
Волпинекс не оценява много високо кожата ми.
400 долара месечно за ролята на твой съпруг.
Копеле, казах му 4 000.
Е, 4 000 не звучи ли добре? - Да видим.
Член 1. "Сексуална свобода за съпругата и съпруга".
Всичко е предвидено.
Развод, нищо не е забравено. Моята смърт, твоята...
Във всеки случай: Сбогом 4 000, сбогом Матиас!
Не, Лиз, презастраховката трябва да е взаимна.
Аз правя предложение само един път.
Аз не те обичам. - Майната му, това е бизнес.
За 4 000 долара. - За кого ме вземаш?
Сбогом!
Само дъжд ми липсваше.
Защо ми е нужен този неприличен договор.
Матиас, давам ти две минути да си помислиш.
Тук нещо не е наред. Защо е целият този цирк?
Ако не се омъжа до края на годината ще загубя три милиона долара.
От данъци ли? - Да.
Баща ми много искаше да се омъжим.
А Бети? - Какво Бети?
И тя ли трябва? - Остави Бети на мира.
Искам да знам общата картина. - Майната й на общата картина.
Остава ти минута след това офертата отпада.
Бети ме превзе с нежност, но по същата причина като Лиз.
Разбрах всичко. Това е брак по сметка.
Матиас, мисли бързо. Не ми трябва подмокрен съпруг.
Матиас изчезна! Няма вече Матиас!
4 000 долара. Да или не?
По дяволите! Чакай, чакай!
4 000 на месец ли? За пет години, нали?
Това... колко прави? Колко прави това?
Това са 240 000 долара. 12% чиста печалба на година.
Чакай.... умножено по две. Това са 482 725, 72 долара.
Разбираш ли защо не мога да се откажа?
Защото и ти си като всички. Не ти трябва много.
Какво? - Не, на теб ти трябва всичко.
Неуморната Бети.
Като годеник по нищо не отстъпваш на любовника.
А като съпруг? - Не бързай, Матиас.
Матиас, по дяволите, това е Лиз. Всичко стана мълниеносно.
Подписах проклетия договор и тя поръча шампанско,
ние взехме такси, изкачихме се по стълбите.
Това легло, тази жена и накрая си казах:
Трябва да си вървя, трябва да изчезна и заспах.
По дяволите, заспах, идиот!
Щом съм в леглото с Лиз кой ще събуди Бети?
Нещо не е наред ли? - Съжалявам, трябва да тръгвам.
Това, което ми харесва в теб е, че всъщност си романтик.
Чакам те от другата страна.
Така.
Ти ли си? - Как спа, любов моя?
Имам мигрена. - Лежи си, ще ти донеса аспирин.
Какво правиш? - Идвам...
Аз съм тук, любов моя.
Защо ме боли така главата? - От шампанското.
Да, вероятно, имаше странен вкус.
Ето, изпий го.
Поспи си, а аз ще бягам. - Ела при мен.
Събуждаш глад в мен. Животински глад.
Знам, знам, да поспим малко. Най-доброто лекарство за мигрена.
Любими мой!
Съжалявам, имам една работа. - Каква?
Виждаш ли, аз... - Казах ти да побързаш!
Е, време ми е...
Няма ли да се обличаш? - По-късно, първо душ.
Е, по-добре ли си? - Ще ти кажа по-късно.
Първо вадя Матиас от душа, второ печеля време за Матийо,
за да се облече Матиас,
а Матийо ще трябва да скочи в колата, за да се съедини с любимата си.
Сам ли си говориш? - Отивам под душа, до скоро.
Чакай малко. - Какво има?
Очилата.
Лещи плюс очила.
Толкова ли беше мръсен?
За 4 000 на месец заслужаваш идеално чист мъж.
Ще закусиш ли? - Не, не, трябва да бягам.
Не искам да се сблъскам нос в нос с Матийо.
Къде ще бъдеш днес? - Трудно е да се каже.
Ще ти се обадя.
Все си мисля какво бих правила, ако не беше подписал договора.
Нищо, щеше да се влюбиш в мен.
Не забравяй акта си за раждане.
Матийо, сърце мое! - Да, душа моя, ето го сърцето ти.
Идвам.
Скъпи! - Само малко...
По дяволите!
Толкова ли беше мръсен?
Щом мъжът ти не е богат нека да е поне чист.
Аз тръгвам, имам среща.
Нещо се е случило ли? - Не, нищо.
Малък паричен проблем. - Побързай, любов моя.
Двуженство, член от НК. От три до шест години.
Какво искаш, лельо Олга?
Малкият човек рискува да стане голям идиот,
който вместо голямата печалба ще хване малката сума.
4 000 за пет години, не ти ли стигат, Матийо?
Трябва да се отървем от брат ми. Трябва да го тикнем във фризера.
За да си получа заплатата поне веднъж.
Обажда се Волпинекс. - Майната му!
Тази седмица два пъти си давал кръв за анализ.
Да не си болен? - По дяволите!
Шарли пита дали си харесал акта за раждане?
Не е това, което очаквах!
Не, чакай, исках да ти кажа... - Остави ме на мира, по дяволите!
Здравей, Олга!
Махни се, Матийо! Спри се, остави!
Сега няма да можеш да ми вземеш изпитите за бакалавър.
Да, знам, че да се ожениш за другата е чисто безумие.
Матийо трябва да изчезне. Той трябва да изчезне.
Нека да се върне откъдето дойде. В Канада.
В Канада! В Канада!
Викаш ли ме? - Да... не.
Какво има, Матиас? - Ще ти обясня по-късно.
Извикай ми такси. Такси, по дяволите!
Да?
Матиас!
Разказвай къде изчезна?
Можеш ли да направиш за мен едно разследване?
Проблеми ли имаш? - Не... глупости!
Ще се женя.
Матийо! - Матийо!
Матиас! - О, ти ли си, Бети!
Брат ми няма ли го? - Не.
Какво става? Какво се е случило?
По дяволите! Съжалявам, Бети!
Какво е станало, инцидент ли? - Още по-лошо.
Матиас, няма да ви пусна докато... - Не ме питайте, Бети.
Отговорът ми няма да ви хареса.
Искате да кажете, че... - Да.
Не. Има друга жена ли?
Не го съдете много строго, Бети.
Той я срещнал в община Фурие в Монреал.
Какво? - Сега тя е в болница.
Опитала се е да се самоубие и се нуждае от него.
Можело е да й напише. - Къде?
В Монреал. - Да, но тя не може да чете.
Защо? - Скочила от втория етаж на паркинга
и ще остане сляпа за цял живот.
Тогава да й се обади? - Да, но...
Първо ми кажете къде е Матийо? - Сутринта много се скарахме,
той затръшна вратата, а преди това се обади професор Кладон.
Тя заплашвала да повтори опита, ако той не се върне.
За да се ожени за нея ли? - Не.
Матийо не иска да се жени. Не, не...
Тя просто иска да го види.
Не, аз ще му кажа.
Бети, би било идеално... - Трябва да отиде там.
Благодаря.
Утре ще отида с него в Канада. - Чакай малко... не, чакай, не.
Може би все пак ще дойдеш с мен? - Не, скъпи, всичко е уредено.
Говорих с брат ти, трябва да летиш сам.
Да, сигурно сам ще е по-добре.
Не бих те обикнала ако не беше толкова душевно щедър.
Чао, Бети! - Върни се скоро!
Добро заглавие за статия: "Единият близнак скрива другия."
В сравнение с това да разиграя самоубийство в Монреал
беше детска игра.
Мини голф.
Здравей, Ники! - Дювал се обажда.
Какво... не, Матиас. Лиз вкъщи ли е?
Ти ли си? - Как е любимата ми птичка?
Аз съм поканен за вечерта? - Имаш ли смокинг?
Взех назаем от Матийо. - Ще те заведа в операта.
Още по-лошо.
Какво замисляш, Матиас? - Ще ти обясня по-късно.
А брат ти как е? - Той се грижи и за двама ни, мерси.
Хареса ли ти? - Какво?
Операта. - Беше горещо.
Между другото, кога е сватбата?
Това го решавам аз. Член 1.
А сега какво ще правим?
Ти прави каквото искаш. Аз си тръгвам.
Извини ме за минута. - Чакай, чакай, ти сериозно ли?
Да съм те лъгала някога? Прочети си договора отново.
Да, спомням си. Член 7: Сексуална свобода.
Добре вечер! - Кой те пусна да влезеш?
Никой, имам си свой ключ. - Свой ключ ли?
Лиз ми го даде.
Не може така безцеремонно да нахлувате в чужда къща.
И в чуждия живот, и в чуждите планове.
Вездесъщият Волпинекс. "Човекът в черно", неунищожимия.
Не минава филм без вашето участие.
Седнете щом сте дошли,
ако разбира се не смятате да си тръгнете веднага.
Дойдох да говоря за това, че вие трябва да си тръгнете.
На мен ми харесва тук. - Не...
Имам предвид да си тръгнете завинаги.
Ърнест, аз ще се оженя за Лиз.
Скоро ще стана част от семейството, скъпи.
Дювал, вашето семейство принадлежи към нисшата раса.
Ърни!
Здравей! - Здравей!
Няма да ти бъде скучно сам. Тук има всичко за самотен мъж.
Лека нощ!
Какво чудовище!
Има моменти, когато съм способен на убийство.
Добър вечер! - Бети!
Сам ли сте? - Лиз се среща с адвоката си.
Понякога й липсва здравият разум.
Някакви новини от Канада? - Да, Матийо ми се обади.
Той седи до леглото й.
Как е тя? - Мисля, че е по-добре.
Той не можеше да говори дълго. - Ясно.
Досега не съм ви виждала такъв. - "Такъв"... какъв?
Спокоен, сериозен. Близнаците са странен феномен.
Защо да са странни?
Толкова еднакви и в същото време толкова различни.
Лиз и аз, вие и вашият брат.
Толкова ли сме различни по вашему? - Откъде да знам?
Никога ли не сте искала да направите научен експеримент?
В какъв смисъл?
Да разберете дълбочината на разликите.
Би било интересно да се разбере. - Не ви ли е страх от разочарование?
Прочетох в очите и: "Да, само протегни ръка".
Тя не беше моя, но аз все пак се протегнах за нея.
И изведнъж в разгара на страстта ни ме удари в главата.
Аз се състезавам сам със себе си.
Тази мисъл ме сграбчи толкова дълбоко, че буквално...
Странно, нали? - Да, странно.
И преди съм мислила за теб и за брат ти.
Наистина ли? - Невероятно, сякаш ти си Матийо.
И знаеш всичко.
По-добре да не знам и да бъда сам себе си.
Ти си измамник.
И какво мислите за разликата? - Да живее разликата!
А ти какво мислиш? - Затвори очи и ще ти кажа.
Ти си по-добър!
Аз съм по-добър.
Аз съм по-добър? По-добър от кого?
Тя се омъжи преди четири дни, а вече ми изневери с друг.
По дяволите!
Е, ти не си друг, но все пак не си мъжът й.
В известна степен не си й съпруг, но тя не го знае.
С други думи тя ни мами и двамата.
Мами ли ни?
Бети, която беше с мен не прилича на Бети, която беше с Ма...
С Матийо, тоест с мен, с другия. По дяволите, съвсем се омотах.
Ти си по-добър. "Тя пееше химни за пъпа ми".
Интересно с какво моят пъп се отличава от пъпа на брат ми?
Боже, какво говоря? Какво говоря?
Защо винаги някой ви отнема любовните достижения?
Нима съм влюбен в нея?
Нима съм влюбен.
Бети, аз съм Матийо. Матийо от Монреал.
Каква вечер! Мисля си за теб, обичам те.
Липсваш ми. Не мога да живея без теб.
Струва ми се, че те обичам. Ето, признах си, обичам те.
Връщам се, долитам утре сутрин. Обичам те.
Матиас, Матиас вече е 11:00! Ставай, Ралф дойде.
Какъв ден сме днес? - Понеделник.
По дяволите! Пристигнах преди половин час, Ралф!
Е, как са нещата?
Какво каза?
Направих разследване за сестрите. - За близначките ли?
Значи знаеш? - Започни от края.
От края и от началото все тая. Ти са юридически неправомощни.
Ти са юридически неправомощни.
Какво са неправомощни? - Да получат наследството на Кърнер.
Нито дума повече... не! - Чакай, чакай, седни!
Слушай... за да получат достъп до състоянието на Кърнер...
за да получат състоянието на Кърнер те трябва да се омъжат.
Да, данъците, знам. - Колко са данъците?
Три милиона долара! - Трик, за да се избегнат данъците.
Хайде, обясни ми.
Елементарно, старият Кърнер бил истински пуритан.
Вярвал в семейните ценности.
Преди да стигнат до сейфа му те трябва да стигнат до кметството.
Но има една уловка. Старият е имал брат близнак.
Той им е оставил същата сума.
Колко щедро. - По 45% за всяка.
Но тук има казус. - Не разбрах.
По дяволите! Колко е 45+45?
Колко? - 90 и какво?
Тази, който се ожени първа ще получи десетте процента
и ще държи контролния пакет на империята на Кърнер.
Разбираш ли?
А кой държи десетте процента? - Братът близнак на Кърнер.
Чичо Тимоти. - И какво казва чичо Тимоти?
Засега казва "не".
Не спиш ли, скъпи? - Защо ме излъга?
Какво искаш да кажеш? - За данъците.
Какво? - Данъците!
Ти се омъжи за мен...
За да спестя три милиона данъци. Да, вярно е.
Сърчицето ми, любими мой.
Какво ще кажеш за наследството? - Какво, мили?
Със сестра ти имате по 45%. - Кой ти каза?
Матиас ли? - Лиз няма тайни от него.
Скъпи, скрих от теб само част от истината.
Лъжкиня! - Не съм лъжкиня, обичам те.
Тогава защо спа с брат ми?
Той ми разказа всички подробности.
Матийо, нищо нямаше да стане, но вие така си приличате...
Признаваш ли си? - И в същото време нямате нищо общо.
Така ли, може той да е по-добър? - Прости ми.
Бети, не мога да продължа така. - Матийо, не!
Вече не знам на кой свят съм. - Обичам те.
Черно ми е пред очите. - Прости ми, за Бога!
Остави ме на мира! - Не, обичам те, Матийо!
Не! - Остави ме, аз ще ти се обадя!
Защо си дошла толкова рано?
От два месеца не си плащал на чистачката.
Пак ли носиш очила? - Не загубих си едната леща.
На едното око очила, на другото леща. Какво казва офталмолога?
Не трябва да се прекалява с контактните лещи.
С двойната игра също. Матиас!
Можеш ли да ми обясниш какво мислиш?
Ти си мислиш нещо. Фантазията е основният ти проблем.
Ало, мосю Дювал? Да... кой?
Матиас Дювал говори. О, Бети!
Не, Бети. Тръгна преди пет минути.
Да, изглеждаше депресиран.
Не, не ми обясни нищо, но аз го познавам.
Той винаги се държи така, когато му е тъжно на сърцето.
Уверявам ви, Бети! Не съм му казал нищо.
Брат ти е отишъл на почивка ли? - Какво?
Теб не те ли взе? - Е...
Аз какво да отговарям?
Сватбата е утре. Извинете, брат ви няма ли го?
Не, не, и по-добре за него. - Заминавате ли?
Да, да, точно така, довиждане! - Бай!
Матиас ще идва ли днес в офиса? - Мисля, че е някъде близо.
Август почти изтичаше и това бе много добре,
защото той напълно ме бе изтощил.
Три седмици. Три седмици се въртя в кръг.
Време е да спра. Стоп, стоп!
Така... Матийо се ожени за Бети, но ако пропусна някои детайли,
мога да повторя всичко това и с Лиз.
Това също може да е златен шанс.
Така че... Спри, спри!
Не, достатъчно!
Колко далеч? - 300 000 километра.
300 000 километра и между нас: Планини, ледници и граници.
Аз не те обичам, Лиз.
Ти подписа договор. - Влиза в сила след сватбата,
но сватба няма да има.
Влюбил си се в някоя касиерка ли? - Да, знам, член 7.
Сексуална свобода. - Не, отказвам се.
Наоколо е пълно с ергени.
4 000 месечно и право върху леглото ти... и защо аз?
Мъжете от моето общество няма да го разберат
и никога няма да се съгласят с такива условия.
4 000 на месец? Няма да им стигнат и за цигари.
А Волпинекс? Защо не се омъжиш за него?
Страхувам се от него. - Поне имаме нещо общо.
Не, отивам си, Лиз. Бай!
Не мога да те пусна, Матиас.
Аз трябва да се омъжа иначе губя всичко.
Знам, но Матийо и Бети вече се ожениха.
Бети, тази кучка! Сигурен ли си?
Миналата седмица в Турен.
Кучка! Чакай, Матиас, чакай!
Не, не, не пиши нищо. Не е честно, чакай.
Ало, "Еър Франс", в колко часа излита Конкорд за Ню Йорк?
Чакай, това не е честно! Това е противозаконно!
Ще се оженим след обяд. Носиш ли си кръвния тест.
Чичо Тимоти повече обича мен. - Не, чакай, чакай.
Ти постъпваш непочтено.
На Лонг Айлънд след заявленията не се чака.
Ще се оженим след 15 минути.
Да, излитане от Роаси в 11:00, кацане в Ню Йорк в 08:45 местно време.
Благодаря.
Не, не може да постъпиш така с бедния човек... не!
Опитвали ли сте се да не забелязвате чек,
който каца леко като водно конче на бюрото ви... усещах нулите!
В колко часа трябва да съм на летището.
Роаси, летище Шарл де Гол. 11:00.
08:45 местно време. Летище Кенеди.
09:18. Бруклинският мост.
09:40. Феърфийлд, Кънектикът.
10:15. Нюпорт, Роуд Айлънд.
10:26...
10:34. Нюпорт, кметството.
Да, ай ду. - И аз "ай ду".
13:00. Летище Кенеди, Ню Йорк.
Летище Роаси 2. 22:45.
О, здравей.
Чао. - Довиждане, мадам, довиждане, мосю.
Остави ме на мира.
Женен съм за две богати наследници и първата брачна нощ
прекарвам с вчерашен хотдог и топла бира.
Сам!
Хубаво би било под едната ми ръка да е Бети, а под другата Лиз.
Какви глупости говоря като влюбен.
Влюбен? Само това ми липсваше.
Лиз? - Лиз!
Бети, аз съм... - Къде е Матийо?
Защо му казахте? - Чакайте... как попаднахте тук?
Секретарката ви ми даде ключове.
Къде е Матийо? Глупако!
Копеле, да пукнеш. Ако бях мъж щях да те убия!
Но, Бети... - Надявам се да умреш!
Ти си глупак, копеле! Обичам го!
Аз го обичам!
Тя го обича? Какво чудо.
Тя ме обича!
Започнал си ремонт ли? - Аз си тръгвам.
Какво? - Заминавам.
Далеч ли? - В Япония.
Какво си забравил в Япония? Ти не понасяш сурова риба.
Мисля, че не ме разбра, Еви.
Матиас, не ме плаши. Сериозен ли си?
Той ти написа... тоест аз ти написах всичко.
Ти ще бъдеш мениджър. - Аз какво?
Какво ще правя без теб?
Ето. - Истински ли е?
Лиз Кърнер ни спонсорира. - Тя е полудяла.
С това може да се изхрани целия свят.
"Лудият Джокер" сега ще придобие нов облик.
Сбогом, Дювал! - Това заради близначките ли е?
Снощи видях и втората.
Не, ми не казвай нищо. Вече знам твърде много.
Аз, Матиас Дювал, ще напиша на Лиз от Токио, където няма да стъпя,
любовно писмо и ще й обявя окончателната ни раздяла.
Това ще бъде първия ми литературен опит и последното ми мошеничество.
Матийо ще се върне обратно при Бети със самолета до Париж в 11:50.
Ще се видим скоро, Бети! Да, любима.
Какво, любимият ми цвят ли? Червен, защо?
Харесва ли ти?
Зад стъклата на тези очила прекарах най-щастливите четири дни в живота си.
Вече нямаше нужда да се страхувам. Не трябваше повече да бъда себе си.
Сега ще бъда само той, Матийо.
Това съм аз.
Виж, ето я Лиз! - Какво?
Строите пясъчни замъци ли? Вълните ще ги разрушат.
Това ли искаше да ми кажеш?
Чух, че сте се оженили и дойдох да ви поздравя.
Е, да се прегърнем...
Още повече, че ние с Матиас... - Какво?
Не, вие... - Да, ние също се оженихме.
Матиас се е оженил, еха! Да празнуваме!
Матиас го няма с мен.
Той е в Япония.
Какво е забравил в Япония? Той мрази сурова риба.
Ние трябва да поговорим за пари.
Чичо Тимоти умря.
Ти ли го... - Не.
За какво говориш? - Не можеш да го задържиш, за Бога.
О, Боже мой! - Какво беше това?
Луд ли си, той е зареден! - Зареден ли?
И е повреден, може да гръмне сам.
Татко дори не можеше да го разреди.
Не знаеше ли? - Досега не бях докосвал оръжие.
Внимателно! - Как ни изплаши.
Ще направя нещо за вечеря. - Има нещо за празнуване ли?
Какво? - Краят на глупавата кавга.
Добре, и аз ще вървя.
Матийо. - Да.
Защо Матиас замина? - За Япония ли?
Нямам представа, бяхме скарани. - Той пише за вас в писмото си.
За мен ли? - Помоли ме да ви върна това.
Коя е тази? - Леля Олга.
Ти ли си на снимката? - Не, Матиас е.
А ти къде си? - Аз... правех снимка.
Бедният Матиас.
"И прегърни Матийо от мен".
Благодаря.
А какво друго ви пише?
"Моя скъпа Лиз, единствена, утре в зори ще отида до брега,
за да видя тези две скали, навеки свързани с въжето,
което се простира от единия връх към другия".
Красиво, много красиво.
"Тук цари покой, иска ми се да се разхождаме в тази тишина
и да чуя твоите стонове, събрали в себе си блаженството,
скрило се зад екрана".
Зад какво се е скрило? - Зад екрана.
"Истинското щастие може да се усети само от онзи, който е влюбен,
но тук щастие няма...
Никога не съм ти казвал, че те обичам."
Лиз.
Той никога не ми каза направо "Обичам те".
Лиз.
Матийо, мисля, че обичам Матиас.
Лиз!
Искам да замина. Отведи ме оттук, Бети!
Лиз! - Искам да замина.
Аз ще я отведа. Тя иска да се върне в Париж.
Може би аз? - Не, ти стой тук, скоро ще се върна.
Бети!
Бети, аз съм тук горе.
Бети!
Бети?
Матийо Дювал?
Да, да, точно така. А вие кой сте, господине?
И какво искате от Бети? - Професионална тайна, мосю Дювал.
Вие неин адвокат ли сте? - А вие... не сте ли вашия брат?
Извинете? - Вие нямате брат близнак.
Но вие сам го видяхте.
Матиас Дювал и Матийо Дювал са едно и също лице.
Всички изобразяват някого. Важното е да направиш нещо оригинално.
Лъжец! - Аз ли съм лъжец?
Не, аз измислих собствения си живот. - Измамата е разкрита, Дювал.
Климатът в нашите затвори ще ви е от полза.
Затвор ли? - Двуженство, фалшифициране, измама!
Минимум десет години.
А какво ще стане с брат ми? - Дювал, вие сте сам.
Ето справка от родилния дом,
където пише, че сте се родил само един път.
Твоята леля Олга е подала заявление за субсидия само за един Дювал.
Имам и дубликат от училищната ви характеристика.
Хванахте се в капана, Матиас Дювал. Не ме докосвайте.
Ърнест! - Не ме наричайте Ърнест.
И не ме докосвайте!
Може да се споразумеем нещо? - Защитавайте се, мосю.
Като се оженихте за Лиз и Бети
вие провалихте плана ми, който осъществявах дълги години.
Достатъчно, Волпинекс!
Какво наслаждение. - Престанете!
Не знам дали мога... - Спри, Волпинекс!
Станете, Дювал!
Хайде, вземи го, Матийо. Убий ме, Матиас!
Волпинекс, той е зареден. - Вече няма значение.
Пет години повече, пет по-малко, каква е разликата.
Хайде, Матиас! По-смело, Матиас!
Стига, глупости!
Волпинекс, чакайте!
Не... о, не, не! Не, не, не.
По дяволите!
Волпинекс!
Матийо, Бети е. - Бети, Матийо е!
Какво става? - Кошмар, ти ме събуди.
Моето бедно момче!
Слушай, аз и Лиз трябва да решим един малък проблем.
Бети... - Няма да мога да дойда довечера.
До утре. - Бети, исках да ти кажа...
Бети, исках да ти кажа... - Утре ще ми кажеш.
Лека нощ, любов моя! - Бети!
По дяволите!
По дяволите, по дяволите! Проклятие!
По дяволите!
С вас е Жил Шнайдер.
06:30. Емисия новини по станция Европа 1.
Трагичен инцидент се случи снощи няколко километра от Трувил.
В резултат на пожар...
Матиас!
Боже, Матиас, не може да бъде!
Какво има?
Еви!
Върна се от Япония ли? - Както виждаш.
За погребението ли? - Какво?
Върна се за погребението ли?
Това нова измишльотина на мъжа ти ли е?
Ясно, не си ли слушал новините?
А трябва ли? - Да, говореха за теб.
По-точно за брат ти, Матийо Дювал. Той още ли ти е брат?
Да, защо? - Представи си, намерен е мъртъв.
Какво? - Изгорял е във вила край Трувил.
Чакай, изчакай! Повтори, моля.
Брат ти, Матийо Дювал! - Тихо, тихо...
Който се ожени за богатата наследница Бети Кърнер.
Намерен е мъртъв, изгорял. - Мъртъв, изгорял, не може да бъде.
Няма начин! - Това не е всичко.
Бил е убит. В трупа му е намерен куршум.
Не! - Да!
Матиас!
Не разбирам. - Да?
Намериха брат ти на пепел? - Да?
А ние знаем, че нямаш брат близнак.
Да. - Как се казва покойният?
Не знам.
Дори да ти кажа истината... - Няма да ти повярвам, нали?
Матиас, ако наистина си извършил престъпление може да ми кажеш.
Слушай, Еви, кълна се в сина ти, който е и мой син,
че Матиас Дювал никога не е стъпвал във вила край Трувил.
Кълнеш се в Жулиен? - Да, кълна се!
Вярвам ти, Матиас. - Тогава ми направи кафе.
Ще ти донеса дори и кроасан.
Драма в Трувил... - По дяволите!
Сестрите Кърнер идентифицираха изгорелите останки като Матийо Дювал.
Намерено е и оръжието на убийството.
Полицията подозира, че убиецът е Ърнест Волпинекс,
член на Парижката адвокатска колегия.
По дяволите, по дяволите! По дяволите!
Известен на всички жители на Сен Тропе.
Благодарение на документите намерени в колата му
експертите сравниха отпечатъците и установиха,
че убиецът е Волпинекс. Местонахождението му е неизвестно.
Е, залозите се вдигат, лельо Олга! Време е да разбием банката.
Благодаря, Ърнест! Благодаря!
Мадам Баларен, има дни, когато една малка дреболия
може да донесе голяма полза.
Еви! - Да, господине?
Какво да правя сега?
Мисля, че е време да се върнеш от Япония.
Ники, Матиас е! Мадмоазел Лиз вкъщи ли е?
Обаждам се от Япония! - Изчакайте.
Мис Лиз, това е мосю Матиас от Япония.
Извинете, инспекторе. - Ние приключихме, мадам.
Няма да ви задържам. Всичко е наред.
Утре сутрин ще получите разрешение за погребението.
Моля, приемете искрените ми съболезнования.
Не, за нея са. - Извинете.
Мадам, моля, приемете искрените ми съболезнования.
Е? - Матиас е от Япония.
Разбра ли?
Да. - Лиз, чуваш ли ме, скъпа?
Обичам те, Лиз! Не, обаждам се от ресторант.
Не, не, мерси. Аригато, аригато.
Аз се връщам. - Матиас, искам да ти...
Не, не, не ми казвай нищо. - Матиас, брат ти...
Нищо не чувам. Връщам се, Лиз...
Не мога да чуя нищо. Не изключвай...
Ще се видим скоро, Матиас!
Добър ден!
Бети е тук? Какво стана?
Мис Лиз!
Матиас! - Лиз, скъпа!
Матиас, ела тук! - Какво стана?
Матиас!
Матиас, твоят брат...
Бети! Малката ми сестричка!
Братчето ми! Моето бедно, мило братче!
Ти колко... колко си приличате и в същото време сте толкова различни.
Така и нямахме време да бъдем заедно.
Матийо! Той преодоля толкова препятствия
и се върна от Канада, за да умре в Трувил.
Бети! Той ви обичаше!
Аз знам.
Лиз, Лиз! Моето писмо...
Никога не ми бе казвал, че ме обичаш.
Донесох ви няколко сувенирчета.
Но, разбира се, сега е... - Неподходящо ли?
Не, Матиас, много е мило.
Чакайте.
Това е за теб, Лиз. Това е за малката Бети.
Колко е прекрасно! Боже мой, каква красота!
Извинете, аз...
Какво й става? - Тя е в шок.
Иди и й пожелай лека нощ.
Мислиш ли? - Да.
Бети. - Да.
Извинете, Бети, аз... - Влезте.
Дойдох да ви пожелая лека нощ.
Лека нощ, Матиас. Никога няма да забравя...
Спомняш ли си нашия научен експеримент.
Бети. - Целуни ме.
О, Бети!
Бъди благоразумна.
Матиас! - Бягай.
Матиас. - Да.
Наистина си по-добър.
Как е тя?
Бедната, малка Бети. Трябва да я утешиш, Матиас.
Както би я утешил Матийо.
Да, но... - Днес, скъпи, аз ще те утеша.
Е, как беше в Япония? - Е, черешовите дървета цъфтят...
Татами, кварцови часовници. Не, не, не, аз съм...
Лиз. - За нашата любов!
Лиз, обичам те. Обичам те.
О, лимоните! - Мамка им на лимоните!
Лиз, обичам те!
Лиз, аз седя в скута му!
Кажи ми го отново. - Обичам те, Лиз.
Още. - Обичам те.
Обичам те.
Какво стана? Чакай, чакай, скъпа.
Ето. Ето така, това е всичко.
По дяволите!
Бети!
Лиз!
Нашата история започва сега, нали?
Тихо. - Не.
Лиз!
Добре ли е? - Добре е.
Лиз, какво й е на Бети? - Кошмар.
Странно, нали? - Какво?
Матиас, скъпи, донеси ми една пура, те са там... в кутията.
Веднага.
Лиз! Лиз!
Матийо беше в пълния смисъл на думата "мечтател",
а мечтите не доживяват до старост.
Той нямаше шанса да обича и да бъде обичан.
Малка урна с прах неподдаваща се на идентификация,
това остана от него. Той ще почива в семейната крипта
до праха на роднините си в Бостън, Масачузетс, САЩ.
Погребението бе на ниво, меденият месец също.
Бедният Волпинекс! Ще ти посветя новата си картичка.
"Бързай към рая преди дяволът да те е настигнал"!
А ние ще си посадим нова зимна градина.
Всичко е най-доброто в този най-добър от всички възможни светове.
Жена ми, моята вдовица и аз живяхме дълго и щастливо.
Мамо!
Превод и субтитри Ivon